- E nasol fără crampoane. - Cui îi trebuie ?
- Nici austriecii nu au așa ceva. - Da, asta chiar ajuta.
- Ce-i cu fătălăii ăia ?
- Au renunțat deja ?
8.30 pm
- Toni, se va întuneca în curând.
- Hai să ne găsim un loc bun.
Prima campare - 3.100 metri
- Suntem la mai mult de jumătatea drumului.
- Am putea să ajungem până mâine.
- Da și înaintea lor.
- Doamnelor și domnilor, casa vă prezintă acest tort...
... pentru a sărbători prima ascensiune a părții de nord a masivului Eiger.
- Nu va mai dura mult.
- Mâine, Eiger va fi cucerit,
azi poți mânca o bucată din el.
- Poftă mare !
- Dă-mi te rog unul dintre alpiniștii noștri dragi.
- Sunteți norocoasă, doamnă. Poftă bună !
- Dacă măcar ar fi fost și un austriac.
- Mâine seară...
... o să fim acolo jos, înconjurați de femei...
... bălăcindu-ne în cada cu apă fierbinte...
... ca niște eroi.
- O să vezi.
- Nu arăți deloc bine.
- Nu e un concurs de frumusețe.
- Am nevoie doar de un pui de somn.
- Un pui de somn.
- Ei bine ? Ai avut grijă de film ?
- Da, e în drum spre Berlin.
- Vezi, așa îmi place.
- Vrei să guști ?
Gravat în Eiger cu sudoarea sprâncenelor mele.
- E delicios.
- Să fii prezent când istoria se scrie, e ceva ce îți dă fiori.
- Sau greșesc ?
- E posibil.
- Poate mă știi mai bine decât mă știu eu.
- Cam așa.
- Și mulțumită cui ?
- O sculă bine instruită.
- Trezește-mă dacă vine avalanșa.
- Și închide vântul.
- Duminică, 19 iulie - 6:05 am.
- Neața -' Neața.
- Vino aici.
- Nu.
- Gata, Willy.
- Ne întoarcem.
- Sunt ok.
- Trebuie să te trezești.
- Willy, ai nevoie de un doctor.
- Sunt ok.
- Nu vei reuși în starea asta Willy, niciodată.
- Taci din gură, Edi. Nu mai spune asta niciodată...
- Ești nebun ? Ce-i cu tine ?
- Ți-ai pierdut mințile ?
- Trebuie să urc acolo.
- E inutil. Uite, doctorul este jos, acolo.
- Nu-i nimic acolo jos. Nimic.
- E acolo sus.
- Trezește-te și vei vedea și tu.
11:15 a.m. Al doilea câmp de gheață - 3,150 metri
- Ăla e Angerer, nu ? Ia uite-te.
- Lasă țepușa aia.
- Da, se poartă ciudat.
- Ghidul spune că trebuie să uităm de ziua de azi.
- Și în ritmul ăsta, nu vor reuși nici măcar mâine.
- Asta înseamnă campare de încă două ori ?
- Da.
- Vremea nu se schimbă. Așa că...
... nu forțăm urcarea azi.
- Haideți, să bem ceva.
- Ce e ?
- Trebuie să fie lucrurile lui Karl și Max.
- Compatriotul tău din Munich ?
- Da.
- Condoleanțele mele.
- Și nu ne duce pe noi în ispită și ne iartă greșelile noastră.
- Amin.
- Ai grijă !
- Ce face Angerer azi ?
- Nu se preface, asta-i sigur.
- Vezi ceva ?
- Mai mult sau mai puțin.
- Se pare că sunt o echipă acum.
- Dar unul este în stare proastă.
- Haide, trezește-te !
3:40 pm Flat Iron - 3,350 metri
- Repede, un bandaj de compresie !
- Ar fi trebuit să urmezi altă rută.
- Ar fi trebuit să faci asta.
- Rahat, rahat !
- Trebuie să ne întoarcem.
- Să ne întoarcem, de ce ?
- Pentru că nu va reuși să ajungă pe vârf.
- Dacă nu ne grăbim, o să sângereze până va muri.
- Ascultă, mă descurc.
- Continuă să mergi.
- O să îl trimit pe frânghie în jos. Mă descurc.
- Singur ? - Pot să o fac.
- Nu fi ridicol, nu vei reuși niciodată. - Ba pot să o fac.
- E o idee bună. - Mă descurc.
- E o idee minunată.
- Și continuăm.
- Către vârf.
- Dacă-i lăsăm pe ăia doi singuri...
... o să moară amândoi.
- Ok atunci,
o facem împreună.
- Vom urcă împreună.
- O să-l tragem sus cu noi. O putem face.
- Nu fi prostuț.
- S-a împuțit treaba și amândoi o știm.
- De ce oare te-am ascultat ?
- Ar fi trebuit să te lăsăm în urmă.
- O să-ți facă bine, Willy.
- Singura noastră șansă este peste vârf.
- Uită de vârf.
- Durează să mergi acolo.
- Traversăm creasta de vest și cerem ajutor.
- Nu știm ce ne așteaptă acolo sus și până ajungem noi jos,
... o să fie deja mort.
- Îți garantez eu asta.
- Trebuie să ajungem sus.
- Trebuie să continuăm să mergem.
- De ce te-am ascultat ?
- A doua campare - 3.250 metri -
- Scoate-l din ședința !
- Spune-i că s-a schimbat situația.
- Da, bine, o să aștept.
- S-a întâmplat ceva ?
- Gata, s-a terminat. Abandonăm.
- Ce ?
- Retragerea, Salzburger a dezertat.
- Da, încă sunt aici.
- Bună șefu'.
- Uite, nu-i pot ține împreună.
- Ăia cărora, oricum, nu le pasă de politică.
- Ar fi fost greu să-i punem în pielea unor eroi germani.
- Da, mulțumesc. Ne vedem în Berlin.
- - Plecăm și noi ? - Da, așa se pare.
- Nu ar trebui să stăm și să relatăm ce se întâmplă sus ?
- Nu vreau să te tratez cu superioritate, copilă,
... dar tu ai nevoie ori de o reușită...
... ori de o tragedie.
- O retragere lipsită de spectaculos nu ocupă decât trei rânduri pe pagina trei.
- Nu e nevoie să stai pentru asta.
- Luni, 20 iulie-
- Cine o fi zis că e ușor să cobori ?
- Suntem într-o furtună de zăpadă.
- Rahat.
- Hai pe aici.
- Pe aici.
- Pe furtună asta nu vor înainta prea repede.
- Crezi ?
- Cu siguranță.
- Hai măcar să sperăm...
... că vor găsi un loc bun de campare.
- Altfel...
- Poate îmi pot amâna plecarea.
- Poate merită să stau.
- Sunt reporter, la ce te aștepți.
- Și ești totuși om, nu ?
- Din când în când.
- Poate nasul meu mă înșeală.
- A treia campare - 3.170 metri
- Nu adormi că îngheți !
- Marți, 21 iulie ora 5:20 am
- Unde ești ?
- Pentru dumnezeu, copilă !
- Ce faci trează așa de dimineață ?
- O să răcești bocnă.
- Sunt oameni pe perete.
- Sunt în apropiere de Rote Fluh,
ceea ce înseamnă 200 metri distanță de aici,
suntem aproape de creastă de est.
- Nu te vor auzi niciodată pe vântul ăsta.
- Trebuie să mergem la fereastră galeriei numărul 38.
- Aici este.
- Fii atent la cap !
Ora 8:50 fereastra galeriei - 2.711 metri
- Fii atent !
- E gheață.
- Copilă !
- Unde ești ?
- De ce nu ne pot auzi ?
- Cine știe cât de departe sunt ?
- Hai să revenim mai târziu,
poate furtuna se va mai potoli.
- O să ne întoarcem mai târziu.
- Stai !
- Cred că am auzit ceva !
- E Toni.
- Ăla e Andi.
- Te auzim.
- Venim jos.
- Venim.
- Haide copilă.
- Unde ? - Să facem puțin ceai.
- Cât de departe e ?
- Nu prea departe. - Da.
- Încă patru metri.
- Haide, un pic mai mult.
- Așa, Willy al meu,
avem un loc cald păstrat pentru tine.
- Dar trebuie să intri în baie singur.
- Rahat !
- Brațul meu.
- E complet țeapăn.
- Mișcă-ți degetele, măcar puțin.
- Nu simt nimic.
- Nimic.
- O să se dezghețe.
- Odată ce vei sta în fata sobei.
- Da, ai dreptate.
- Hai, încă puțin. - Da.
- Willy, o să reușim, ok ?
- Suntem aproape acolo.
10:15 am Rote Fluh - 2.823 metri
- Îl ai ?
- Ce s-a întâmplat ?
- Traversă...
- Rahat !
- Frânghia !
- A tras frânghia.
- Taci, Willy !
- E vina ta că suntem în necaz. - Lasă-l în pace.
- Nu știe ce zice...
- Am reușit până aici.
- Voi reuși și de aici încolo.
- Haide, Andi.
- Durează prea mult.
- Poate au trecut de margine și nu văd bordura.
- Încă o dată !
- Ies încă o dată.
- Trebuie să...
... mergem drept în jos și apoi...
... să trecem pe dedesubt.
- E singura noastră șansă.
- Cine știe cât de departe e aia ?
- Nici măcar nu avem destulă frânghie.
- Dacă nu găsim o proeminență, suntem pierduți.
- Dacă vine vreo avalanșă, suntem pierduți și aici.
- Cum adică crezi ?
- A văzut-o sau nu ?
- La dracu, nu e în camera ei, așa că...
- Domnule Arau, vă rog.
- Am nevoie de un ghid, imediat. - Da, imediat.
- Dă-mi-l pe Heinrich, te rog.
- Și nu uita de pachetul nostru.
- Domnișoara Fellner.
- Ce faceți aici ? - Doamne, ce s-a întâmplat ?
- Nu știm încă ?
- Așteptați, d-șoara Fellner.
- Luise...
... știam eu că am dreptate.
- Ești la fel ca mine.
- Miroși subiectele înaintea tuturor.
- Aici, aici, aici.
- O să fie fotografiile vieții tale.
- Nu sunt aici să fac fotografii.
- Rămâi acolo !
- Dă-mi ceva pitoni, am rămas fără !
- Avalanșă.
- Slăbește frânghia !
- Ieși din sunt !
1:30 pm
- Ajutor ! - Urcă spre mine !
- Haide, poți să o faci !
- Trebuie să urci !
- Mai sus, o poți face !
- Andi, grăbește-te !
- Repede, iese pitonul.
- Pitonul... iese !
- Repede !
- Vezi, o să ajungi acasă !
- Nu !
- Nu pot. Trebuie să vii tu spre mine.
- O avalanșă !
3:00 pm
- Din fereastră galeriei 38,
dacă furtuna nu-l zboară de pe perete, poți ajunge la el.
- Hans.
- Nu va merge niciodată.
- Dacă urci pe perete, pe vremea asta,
... e vina ta.
- Toți avem neveste și copii.
- Omul e acolo cu tine ?
- Da.
- E cu mine.
- Vrei crampoane ?
- Nenorocitule !
- Uite-l
- Poate una sau două lungimi de frânghie.
- Ne auzi ?
- Sunt aici, sus.
- Aici.
- Trebuie să vii pe sus,
pe braț.
- Ce a zis ?
- Nu l-am înțeles bine.
- Să vii pe sus, prin braț.
- Cum ? Cu gheață asta ?
- Nu vei ajunge niciodată acolo sus. - Da, știu.
- Dar poate merge pe braț.
- Rezistă acolo !
- Durează prea mult.
7:30 pm
- Noaptea vine în curând.
- Da, am observat.
- E inutil.
- Trebuie să ne întoarcem imediat.
- Nu.
- Nu, nu pleca !
- Trebuie să vii aici.
- Vino aici sus !
- Te rog, nu pleca acum !
- Nu pot rezista prea mult.
- Te rog, vino aici sus.
- Nu poți să pleci.
- Nu vreau să mor.
- Ne pare rău.
- O să înghețe acolo.
- Nu-i așa ?
- Nimeni nu poate ajunge la el pe vremea asta.
- Nimeni.
- Nu putem face nimic.
9:00pm
- Nu vei muri !
- Venim la tine...
... când se va lumina.
- Sunt aici,
nu te voi lăsa, Toni.
Miercuri, 22 iulie, ora 8:00 a.m
- Ai frânghia de 60 metri ?
- Bun, poate să o tragă în sus cu o coardă.
- Crezi că el... - O să dureze ore să ajungem la el.
- Așa că trebuie să coboare în rapel la noi.
- Vreau să zic... - Știu ce vrei să zici...
- Chiar dacă moare, trebuie să ajungem la el.
- Suntem aici !
- Poți folosi un înger păzitor ca asta, nu ?
- Uite unde stă.
- Trebuie să coboare sau va cădea.
- Dacă a stat acolo toată noaptea, nu va cădea acum.
- Haide !
- Trebuie să tragem o coardă,
apoi poți coborî în rapel către noi.
- Ai ceva cu care să tragi frânghia ?
- O coardă fixă sau ceva ?
- Nu am nicio coardă.
- Nicio coardă.
- Nu am nicio coardă.
- Poți să dezgropi o bucată de frânghie...
... și să unești corzile ?
- O să încerc.
- De ce durează atât ?
- Iubitul tău a înghețat pe jumătate până acum.
- Da o să reușească.
- Cât de departe ești ?
- Mai am nevoie de încă puțin timp.
1:10 pm
- Plecarea către Eigerwand în 15 minute.
- Christian, prinde-o !
- O am.
- Poți trage acum.
- O să-ți ai amorezul înapoi cât de curând.
- Nu sunt 60 de metri.
- Cealaltă frânghie, repede !
- Corzile lungi sunt sunt înăuntru la dreapta. Fugi !
- Te rog.
- Și corzile de urcat, de asemenea !
- La dracu !
- Va trebui să sară ultimii metri.
- Ce ?
- Vin.
- Toni, dă jos greutatea de pe ea !
- Nu renunța, Toni.
- Încearcă, Tony.
- Fă-o !
- Poți să o faci.
- Trebuie să dai jos greutățile.
- Și apoi s-ar putea strecura.
- Încearcă, Toni !
- O să moară.
- Te rog.
- O să moară.
- Întoarce-te. Te sinucizi.
- Nu, asigur-o !
- Încearcă, din nou !
- Dă jos greutatea !
- Haide.
- Haide încă o dată !
- Eu sunt, Luise.
- Te rog.
- Te rog, Toni.
- Rezistă acolo !
- Apucă frânghia.
- Prinde-o.
- Toni, te rog.
- Haide.
- Mi-e atât de frig.
- Ați recuperat corpul lui Toni Kurz ?
- Nu, e încă acolo.
- Pe ceilalți i-au găsit ?
- Nu.
- Îmi pare rău.
- Crede-mă, îmi pare extrem de rău.
- Ascultă, cea ce am zis...
... noaptea trecută...
- Nu vreau să crezi că eu...
- E o tragedie.
- Dar Germania nu va uita niciodată acești oameni.
- Crede-mă.
- Te duc acasă.
- Te duc la Berlin.
- Nu mă întorc la Berlin.
- Nu mă întorc.
- Sunt foarte mulți ca tine acolo.
- Tot ce știu este...
... că moartea m-a ocolit...
... și acel Tonia dispărut pentru totdeauna în acea zi.
- Cineva a trăit atât timp cât a fost iubit.
- Sunt momente când găsesc asta foarte greu de crezut.
- Majoritatea timpului simt că trăiesc.
- Și că dragostea este...
motivul pentru care simt asta.
Prima ascensiune pe versantul de nord al masivului Eiger a avut loc în 1938.
Echipa de alpiniști germano-austriacă a urmat ruta lui Toni Kurz și Andi Hinterstoisser.
- Naziștii au declarat-o ca pe o reușită simbolică ce sărbătorea anexarea
Austriei la Reichul German.
Ultima mare problemă a Alpilor fusese astfel rezolvată.
Traducerea și adaptarea: afc (aka Adela) (c) BitShock.org TEAM
Coordonator: tiger6ex (c) BitShock.org TEAM
Sincronizare: ciolo_fan